СОЦІАЛЬНО-ЕКОЛОГІЧНИЙ ПІДХІД ЯК ЗАКОНОМІРНІСТЬ ДИНАМІКИ ЯКОСТІ МІСЬКОГО СЕРЕДОВИЩА - Чвирова , Ольга (Просторовий розвиток, 2025)
Розглядаються проблеми якості міського середовища крізь призму соціального та екологічного планування. Здійснено порівняльний аналіз технічної та екологічної парадигм розвитку міста, обґрунтовано значення урбанізації у формуванні соціокультурних характеристик міського середовища. Урбанізація є найважливішою стороною розвитку суспільства, поняття урбанізація націлене певний його аспект. Урбанізація є проекцією всесвітньо-історичного процесу відтворення всього життя суспільства, його закономірностей на територію. Урбанізація – це суспільство, розглянуте з погляду його соціально-територіальних закономірностей, тобто у ракурсах виникнення, розвитку та зняття соціально та культурно значимих територіально закріплених відмінностях між містом та селом., центрами та периферією як у суспільстві в цілому, так і в містах та агломераціях. Саме закономірності урбанізації дозволяють розкрити соціальну природу міст як форму розселення та закономірності динаміки якості міського середовища. У статті відзначається, що різноманітність відкритих суспільних просторів відкриває для особистості можливість формувати свій ареал відповідно до своїх потреб, відповідно до потреб своєї соціальної групи. Тим самим люди формують умови власного відтворення. Сама собою можливість вибору елементів ареалу, його формування визначаються загальними соціально-економічними умовами суспільства, що має у кожному даному випадку спеціально досліджуватися. Окреслюючи межі свого ареалу, городянин цим визначає територію своєї безпосередньої життєдіяльності, бере участь у формуванні механізму її відтворення. Якість середовища ареалу, його культура, соціально-економічний потенціал є важливими чинниками ефективності відтворення людини. Аналіз розвитку урбанізованої культури допомагає усвідомити, що якість навколишнього середовища може бути зрозумілою у єдності потреб до середовища та реальних параметрів цього середовища. Виокремлено роль відкритих громадських просторів у забезпеченні якості життя населення та окреслено соціально-культурні параметри, що впливають на їхню оцінку мешканцями міст.