ПАРОПРОНИКНІСТЬ ЯК КРИТЕРІЙ ВИБОРУ ШТУКАТУРНОЇ СУМІШІ ДЛЯ СТІН ІЗ ВАПНЯКУ-ЧЕРЕПАШНИКА - Керш, Володимир; Тихонюк, Сергій (Просторовий розвиток, 2024)
Розглядаються причини деградації несучих конструкцій та обвалення будівель з вапняку-черепашника, основною з яких є зволоженість матеріалу внаслідок пошкодження штукатурного шару. Ремонтно-відновлювальні роботи на фасадах історичних будівель повинні виконуватися із застосуванням спеціальних штукатурних складів, властивості яких узгоджені з основним матеріалом конструкцій. Імпортні матеріали універсального призначення не враховують особливості вапнякових матеріалів. Важливий аспект створення вітчизняних штукатурних складів для ремонту стін історичних будівель з вапняку-черепашника пов'язаний із забезпеченням узгодженості паропропускної здатності штукатурки та матеріалу основної стіни; саме неузгодженість матеріалів за паропроникністю є причиною відшарування штукатурки на цементній основі від вапнякової поверхні. Для обґрунтованого проєктування складу штукатурної суміші спеціального призначення необхідна об'єктивна інформація про паропроникність взаємодіючих конструктивних шарів. На основі аналізу досліджень і публікацій визначено чинники, що впливають на перенесення водяної пари в матеріалах. Методом визначення паропроникності черепашника та зологіпсоцементної штукатурної суміші обрано метод «сухої» чашки з розміщенням у ній вологопоглинача. Виходячи з вимоги встановлення стаціонарного дифузійного потоку пари в досліджуваному зразку та з урахуванням насичення вологопоглинача, визначено оптимальні, з точки зору тривалості експерименту, терміни проведення вимірювань паропроникності. Експериментально визначено коефіцієнти паропроникності черепашника і розроблених ремонтних складів. Усереднений коефіцієнт паропроникності запропонованих штукатурних складів перевищує коефіцієнт паропроникності черепашника. Розрахунково-графічним методом показано, що при використанні зологіпсоцементних складів імовірність утворення конденсату в товщі вапнякової стіни відсутня.